Російська мова

Російська мова (рос. русскій ѧзъик або русский ѧзык, МФА: [ˈruskʲɪj jɪˈzɨk], історичний екзонім — московська) це східнослов’янська мова. Вона вважається національною мовою російського народу, та офіційною мовою РСФСР та Російської Держави. Російська мова також широко використовується російською діаспорою по всьому світі та є типовою мовою міжетнічного спілкування по всій території колишньої Російської Імперії.

У Кайне Цайті, російська мова переважно зберігається без змін. Найбільшими змінами є те, що там вона використовує гражданський шрифт відмінний від нашого, та різні російські держави використовують російську мову різних (але подібних) редакцій. У даній статті ми розпишемо усі ці редакції, та як ними користуватися.

Абетка
Петрівка

Чинна російська мова використовує дві (три, якщо врахувати версію Казакії) розкладки кирилки: імперська російська та совітська російська відповідно. Обидві беруть своє походження з орфографічної реформи 1910 року, головною різницею є послідовність виконання її принципів:
 * Імперська російська переважно "заморозилася" на першій частині реформи. Були виключені лише букви “Ѵ”, “Ф” та “З”. Кінцевий Ъ повернувся до вжитку, але його вживання спорадичне та нерегульоване, залежить виключно від політичного світосприйняття автору. Диграфи “ЪІ” та “ЪИ” використовуються лише в Казакії, тоді як в Російській Державі воно замінилося на єдиний диграф “ЪІ”.
 * Більший вплив реакційного консерватизму в Казакії також призвів до поширення "церковного" написання російської, тобто з включенням букв “Ѵ”, “Ф” та “З” згідно нормам церковнослов’янської. Та оскільки мало хто вже знає же, та коли їх ставити, подібне є радше ознакою знання церковнослов’янської.
 * Совітська російська пішла далі та включила в себе елементи реформи, що планувалося зробити пізніше. Були виключені букви “Ѵ”, “Ф”, “З”, “І”, “Ѣ” та кінцевий “Ъ”. Диграфи “ЪІ”, “ЪИ” та “ІО також були виключені та замінилися на єдину букву “Ы” та “ІО”.

Кирилиця
Кирилична абетка російської мови має 32 букви, три диграфи та дві букви з діакритикою. На відміну від української та молдовської мови, кириличні букви не використовуються як числа. Правопис здебільшого схожий на дореволюційний російський правопис:

{| class="wikitable"

Положення діакритики досі є темою живих обговорень. Історично, на папері, "Й" та малу "і" вживати не радять, а розрізнення повинно бути контекстним (а декому і взагалі непотрібним), та на ділі письменники та видавці користуються діакритикою не лише в письмі, але й друці та більшість вже звикла писати щонайменше Й. У найостаннішій редакції, діакритику рекомендується вживати вибірково: у текстах з послідовно зображеними наголосами, дитячій літературі та випадках, коли можливе неправильне розуміння слова. У совітській російській вживання "Й" є нормативним.

Латинка
План латинізації відомий як “система Яковлєва” був представлений у листопаді 1929, та затверджений у грудні того ж року як одна з двох офіційних систем РСФСР. Планується, що латиниця та кирилиця друкуватимуться разом, та з часом латиниця виштовхне кирилицю з повсякденного вжитку. Совітська латинка має 30 букв та один диграф

Брайль
Як мова імперії, російська мова була однією з перших країн, що розробила для себе брайлівку. Вперше її адаптував князь Дєніс Оболєнскій у 1861 році, та остаточну редакцію було затверджено аж у 1881 році Єкатєріной Трумбєрґ. Після того вона майже не змінювалася: більшовики лише виключили з неї "дореволюційні" букви.

Більшість брайлівок ССРР та колишньої Російської Імперії походять саме від російської.


 * 1) Букви "І", "Ъ" та "Ѣ" пишуться лише на території Російської Держави та Казакії.
 * 2) Буква "Ö" пишеться лише на території РСФСР.

Морзе
Морзівка була затверджена росіянами у 1856 році, з поширенням телеграфу.


 * 1) Буква "Ѣ" не має еквіваленту в Морзе та просто використовується буква "Е/Ë".
 * 2) Буква "Ö" та двозвук "ІО" не мають еквіваленту в Морзе та просто використовується буква "О".

Як правильно писати імперською російською
Порівняно з українським правописом, петрівська мова та правопис виглядатимуть знайомими кожному, хто розуміється на російському дореволюційному правописі, окрім вищезгаданих змін, але петрівка також різниться від сучасної російської мови (срм):

Букви

 * Букви “З”, “Ф” та “Я” у всіх випадках замінені на “Ѕ”, “Ѳ” та “Ѧ”.
 * Спроби заміни “ІО” на спеціальну букву не були сприйняті населенням. Диграф “ІО” вживається в усіх випадках.
 * Буква “Ѵ” виключена з абетки.
 * Буква “Ъ” нормативно перестає вживатися в кінці слів після приголосних, та залишається лише як розділовий знак для відокремлення йотованих голосних букв від попередніх приголосних. Вжиток зберігається лише серед особливо традиційних.
 * Буква “Ы” замінюється диграфами “ЪІ” та “ЪИ”, що ставляться згідно правил позиціювання за літературними правилами, або ж як зручніше за народним письмом.
 * Ять та правописні правила дореволюційної російської (згадані нижче) і досі вживаються літературною мовою.

Стилістичні відмінності

 * При скороченні, обов’язково необхідно ставити крапки: замість “миннарпрос” треба писати “Мин. Нар. Пр.” (Міністерство Народної Просвіти).
 * У сучасному російському друку наприкінці заголовка вживання точки не прийнято. У петрівці ж прийнято: замість "Предисловие" треба писати "Предисловие."

Правильне написання закінчень
До вищезгаданого також додаються наступні особливості:
 * "её" пишемо як "еѧ", і відповідно "неё" — неѧ.
 * Замість закінчення “-ого” пишемо “-аго”, коли воно ненаголошене. Виключенням цьому є слова “этого” та “этакого”.
 * (срм) подзе́много, земно́го — (петр) подѕе́мнаго, ѕемно́го
 * Після шиплячих приголосних Ж, Ш, Ч, Щ, замість закінчення “-его”, “-егося” пишемо “-аго”, “-агосѧ”
 * (срм) павшего — (петр) павшаго
 * (срм) вещего — (петр) вѣщаго
 * (срм) учащегося — (петр) учащагосѧ
 * Окрім слів “вашего”, “всего”, “его”, “моего”, “нашего”, “него”, “нечего”, “ничего”, “своего”, “сего”, “твоего” та “чего”, в решті випадків пишеться закінчення “-ѧго”, “ѧгосѧ”.
 * (срм) синего — (петр) синѧго.
 * (срм) среднего — (петр) среднѧго.
 * У жіночому та середньому роді, закінчення “ъıе”, “ıе”, “ıесѧ” замінюються “ъıѧ”, “ıѧ”, “ıѧсѧ”
 * (срм) новые лёгкие песни — (петр) новъıѧ лıогкıѧ пѣсни
 * (срм) пресмыкающиеся — (петр) пресмъикающıѧсѧ.
 * Префікси “иѕ-”, “воѕ-”, “раѕ-”, “роѕ-” та “ниѕ-” зберігають букву “ѕ”, якщо після неї йде “с”
 * (срм) рассказ — (петр) раѕскаѕъ.
 * (срм) воссоединить — (петр) воѕсоединить.
 * Префікси “беѕ-”, “череѕ-”, “чреѕ-” завжди зберігають букву “ѕ”
 * (срм) бесполезный — (петр) беѕполеѕнъıй.
 * (срм) чересчур — (петр) череѕчуръ.
 * Складні прикметники зі сполучними о і е, що позначають відтінки кольорів пишуться без дефісу.
 * (срм) тёмно-красный, сине-зелёный — (петр) тıомнокрасный, синеѕелıоный.
 * Закінчення множини -ра заміняються на -ръı, -хи на -ха, -ты на -та
 * (срм) цехи — (петр) цеха.
 * (срм) торты - (петр) торта.
 * (срм) кондуктора, доктора, дома - (петр) кондукторы, докторы, домы.

Правильне написання слів

 * "то есть" пишемо через дефіс як "то-есть".
 * Замість "адекватный, диета, леди, пенсне" пишемо "адэкватнъıй, диэта, лэди, пенснэ".
 * Замість "мэр" пишемо "мер".
 * Замість "бильярд" пишемо "биллиард".
 * Замість "вариант" пишемо "варьѧнт".
 * Замість "лояльный" пишемо "лойѧльнъıй".
 * Замість "не хватает, за границей" пишемо "нехватает, ѕаграницей".
 * Замість "по-видимому, по-прежнему, по-пустому" пишемо "повидимому, попрежнему, попустому".
 * Замість "вовремя, вовсю, восвояси" пишемо "во-времѧ, во-всю, во-своѧси".
 * Замість "на днях" пишемо "на-днѧх".
 * Замість "бортмеханик" та "метрдотель" пишемо "борт-механик", "метр-д-отель".
 * Замість "панцирь, цинга, циновка, цирюльник" пишемо "панцъирь, цъинга, цъиновка, цъирюльник".
 * Замість "жёлудь, чёрт" пишемо "жолудь, чорт".
 * Замість "идти" пишемо "итти".
 * Замість "асбест" пишемо "аѕбест".
 * Замість "мотыга" пишемо "мотъика".
 * Замість "заведовать" пишемо "ѕаведъивать".
 * Замість "танцевать, каравай, плавучий" пишемо "танцовать, коровай, пловучий".
 * Замість "снегирь" пишемо "снигирь".
 * Деякі географічні назви пишуться через дефіз чи не так:
 * (срм) Чехословакия — (петр) Чехо-Словакıѧ.
 * (срм) Югославия — (петр) Юго-Славıѧ.
 * (срм) Нижневолжская область — (петр) Нижне-Волжскаѧ область.
 * (срм) Дальневосточная Республика — (петр) Дальне-Восточнаѧ Республика.
 * (срм) Каракалпакская АО — (петр) Кара-Калпакскаѧ АО.
 * (срм) Соединённые Штаты Америки — (петр) Северо-Американскıѧ Соединıоннъıе Штатъı

Правила вживання Ѣ
Буква “Ѣ” вимовляється як російська “Е”, та пишеться здебільшого етимологічно, у питомих російських словах (включно з граматичними частками і відмінюваннями) та узагальненого правила його вживання не існує. У ті часи, школи просто завчали слова чи корені з ним, допоки не звикали його писати.

Слова та корені у яких потрібно писати ять:


 * Апрѣль, Алексѣй.
 * Блѣднъıй, бесѣда.
 * бѣг-, бѣж- (бѣгъ, бѣженецъ, убѣжище, тощо), але “бежевъıй” (запозичення);
 * бѣд- (бѣда, бѣднъıй, побѣда, убѣдить, обѣдъ, тощо);
 * бѣл- (бѣлъıй, бѣлка, бѣлена, тощо), але “белладонна” (запозичення);
 * бѣт- (обѣтъ, обѣщать),
 * бѣсъ, вѕбѣситьсѧ, бѣшенство але “балбес” (багатокореневе слово);
 * Вѣна (столиця Австрії), вѣко (повіка), вѣнецъ, вѣнчать, вѣно (плата за наречену), вѣнокъ, вѣникъ, вѣѧть, овѣвать, вѣтеръ, всѣ, воѕгнѣтать (запалювати)
 * вѣд- та похідні: вѣж-, вѣст- и т. д. (вѣдать (знати), совѣсть, вѣдьма, невѣста, вѣжливъıй, невѣжда, свѣжій, вѣщій, медвѣдь, тощо) але “веду (за руку)”, “весталка” (запозичення), “праведникъ” (не префікс);
 * вѣкъ (вѣчнъıй, человѣкъ, увѣчить, тощо);
 * вѣр- (вѣра, вѣрно, вѣроѧтно, тощо) але: “вертѣть”, “вернуть”;
 * вѣс- (навѣсъ, вѣшать, вѣсти, тощо);
 * вѣт- (вѣтвь, вѣтка, тощо) але: “ветхıй”, “ветошь”;
 * Глѣбъ, гнѣдой, гнѣѕдо, гнѣѕда, гдѣ.
 * гнѣв-
 * грѣх- (грѣшникъ, тощо)
 * Днѣпръ, Днѣстръ.
 * дѣва, дѣдъ, ѕлодѣй та похідні (дѣвственнъıй, дѣдичи, ѕлодѣйскıй)
 * дѣвать, дѣть, надѣвать, одѣть, одѣѧло але “одежда”
 * дѣѧть, надѣѧтьсѧ але “надежда”
 * двѣ, двѣнадцать
 * дѣл- (дѣло, дѣлить, недѣлѧ, предѣлъ, въидѣлѧть, дѣйство, содѣѧннъıй, тощо)
 * дѣт- (дѣти, дѣтскıй, дѣтьсѧ, тощо)
 * Елисѣй, Еремѣй.
 * Желѣѕо та похідні (желѣѕнъıй) але “желеѕа” (орган тіла)
 * Ѕвѣѕда, ѕвѣѕдъı, ѕвѣрь, ѕдѣсь, ѕмѣй, ѕрѣть, ротоѕѣй, ѕѣло (дуже).
 * ѕагнѣтка, але: “гньотъ” (гнути)
 * ѕѣница, але: “ѕенитъ”
 * ѕатѣѧ (ѕатѣйникъ)
 * ѕѣв- (ѕѣвать)
 * Индѣецъ
 * Колѣно
 * калѣ- (калѣка, калѣчить)
 * клѣ- (клѣтка, клѣть)
 * крѣп- (крѣпость, крѣпкıй, тощо)
 * Лелѣѧть, лѣнь, лѣѕть, лѣстница, лѣха (бороѕда)
 * лѣсъ, але: “леска”
 * лѣв- (лѣвъıй) але: “левъ” (тварина)
 * лѣп- (лѣпить, нелѣпо, слѣпой, великолѣпнъıй, тощо)
 * лѣт- (лѣто, десѧтилѣтıе, тощо) але: “летать”
 * лѣч- (лѣкарь, лѣчить) але: “прилечь”
 * Матвѣй, мѣдь, мѣсѧцъ, мѣхъ, мѣшокъ, мѣшкать
 * мѣл- (порошок або крейда) але: “мелкıй”, “мıолъ” (двір), “мельница”
 * мѣн- (обмѣнѧть, мѣна, тощо)
 * мѣр- (мѣра, намѣренıе, примѣръ, тощо)
 * мѣс-, мѣш- (мѣсить, мѣшать, мѣшокъ, смѣсь, тощо)
 * мѣст-, мѣщ- (вмѣсто, ѕамѣститель, мѣщанинъ, смѣщенıе, тощо) але: “въимести”, “месть” (помста)
 * мѣт- («ѕамѣчать», але не «метать») (мѣтко, помѣтка, тощо) але: “опрометью”
 * мнѣнıе (від слова “мнѣти”)
 * Нѣманъ (річка), нѣга, нѣдра, внѣдрѧть
 * нѣжнъıй та похідні (нѣжитьсѧ, нѣжность, тощо)
 * нѣтъ та похідні (отнѣкиватьсѧ, тощо)
 * нѣм- (нѣмой, нѣмецъ, тощо)
 * префікс нѣ- (нѣкто, нѣчто, нѣкоторъıй, нѣсколько, нѣкогда (колись), нѣгдѣ (десь)), але: “некѣмъ (немає заміни)”, “негдѣ (немає місця)”, “некогда (немає часу щось робити)”
 * Онѣ, однѣ, обѣ.
 * орѣх- (орѣшникъ, ...)
 * Печенѣгъ, пѣгıй, пѣна, пѣнѧѕь, пѣстовать, плѣнъ, плѣсень, плѣшь, полѣно, прѣснъıй
 * пѣть та похідні (пѣвецъ, пѣснѧ, пѣтухъ, тощо)
 * пѣш-, пѣх- (пѣшıй, пѣхота, доспѣхи...)
 * прѣть, прѣнıе, але “пренıе” (спір)
 * Рогнѣда, рѣсница
 * рѣпа, але: “репейникъ”
 * рѣд-, рѣѕ-, рѣж- (рѣдкıй, рѣдька, рѣѕать, тощо)
 * рѣт- (иѕобрѣтать, обрѣсти, встрѣтить, тощо) але: “ѕапретъ”
 * рѣч-, рѣк- (рѣка, рѣчка, рѣчной)
 * рѣш- (прорѣха, рѣшать, рѣшето, рѣшетка, рѣшка, тощо)
 * Сергѣй, свирѣль, свирѣпъıй, сѣверъ, сѣдой, слѣпой, стрѣха
 * свѣж та похідні (освѣжать, тощо)
 * стѣна та похідні (ѕастѣнокъ, ѕастѣнчивъıй, ...)
 * сѣсть та похідні (сѣлъ, сѣдло, сосѣдъ, ...)
 * свѣт-, свѣч-
 * сѣно, сѣни, сѣра, сѣръıй
 * сѣвъ, сѣмѧ, сѣѧть, раѕсѣѧннъıй, тощо, але “семьѧ”, “семенить”
 * сѣнь (осѣнѧть)
 * сѣт- (сѣть, посѣщать, сѣтовать, тощо)
 * сѣч-, сѣк- (сѣчь, подсѣкать, тощо)
 * слѣд- (слѣдствıе, въислѣживать, наслѣдство, тощо)
 * смѣх- (смѣѧтьсѧ, въисмѣивать, тощо)
 * снѣг-
 * спѣ- (успѣхъ, поспѣшно)
 * стрѣл- (стрѣльбище, тощо)
 * Телѣга, тѣсто
 * тѣ- (ѕатѣѧ, утѣха)
 * тѣло, але: “стелить”, “постель”
 * тѣнь (оттѣнокъ, тощо)
 * тѣснъıй (стѣснѧть, тощо)
 * Хлѣвъ, хрѣнъ
 * хлѣб-, але: “хлебать”, “похлебка”
 * хѣръ (стара назва букви Х)
 * Цѣвьıо, цѣвка, цѣвница
 * цвѣт-, цвѣч- (цвѣла, цвѣтенье, тощо)
 * цѣд- (цѣдить, цѣженнъıй)
 * цѣл- (цѣлъıй, цѣловать, тощо)
 * цѣн- (цѣна, оцѣнка, тощо)
 * цѣп- (цѣпь, цѣплѧть, оцѣпенѣть, тощо)
 * ѣхать, ѣѕдить, въıѣѕжать, тощо
 * ѣда, ѣсть (їсти), ѣла, тощо, але: “есмь”, “есть” (форми «быть»)

Україномовні читачі могли помітити, що багато цих слів схожі на українські з таким само значенням. Узагалі, щодо цього навіть є певне порівняльне правило: якщо в українському слові - “І”, а в російському - “Е”, найвірогідніше, що до революції там стояв ять:
 * (рос) река — (укр) ріка → рѣка
 * (рос) печенег — (укр) печеніг → печенѣгъ
 * (рос) есть — (укр) їсти → ѣсть
 * (рос) лес — (укр) ліс → лѣсъ
 * (рос) Днестр — (укр) Дністер → Днѣстръ

Але не варто сильно покладатися на це правило, адже в українській мові також існує явище “нового ятю”, коли звук [e] у закритому складі перейшов у [i], тоді як в російській воно залишилося таким самим:


 * (рос) клещ — (укр) кліщ → клещъ

Окрім того, дієслова зі закінченнями “-ѣть”, “-ѣлъ”, “-ѣла”, “-ѣло”, “-ѣетъ”, “-ѣвши” та “-ѣвать” завжди пишуться через ять (кипѣть, видѣлъ, грѣла, тощо), за винятком дієслів з “-мереть”, “-переть”, “-тереть”.

Правило для перевірки: якщо слово в минулому часі не має суфіксу, слово пишеться з “Е” (умеръ — умереть), а якщо закінчується на одне з вищезгаданих закінчень, тоді пишемо ять (видѣть — видѣла).

У віддієслівних іменниках, суфікси “-ѣванıе” та “-ѣнıе” пишуться лише при наявності відповідного дієслова: “ѕрѣть — ѕрѣнıе”, “тлѣть — тлѣнıе”, “грѣть — нагрѣванıе”, але “ученıе”, “растенıе”, адже дієслів “учѣть”, “растѣть” немає. Виключенням цьому є слово “веденıе” (ведіння, від “вести”), що так пишеться аби відрізнити його від “вѣдѣнıе” (знання, від церковнослов’янського “вѣдѣти”).

У закінченнях займенників, іменників і прикметників давального та місцевого (“предложного” у російській) відмінків, ять завжди пишеться замість “-е”: (кому?) мнѣ, (на кому?) “на конѣ” (по чому?) “по водѣ”, “о морѣ”, але “я въишелъ въ поле” (знахідний відмінок), “чистое поле” (називний). Ять також пишеться в прислівниках та прийменниках, утворених від іменників з давальним і місцевим відмінками: “вчужѣ”, “вновѣ”, “вскорѣ”, “горѣ” (у сенсі “вгору”), “доколѣ”, “втайнѣ”, “втунѣ”, “иѕвнѣ”, “навеселѣ”, тощо.

Ять також пишеться при вищій ступені (компаративі): “бъистрѣе”, “сильнѣйшаѧ”, але не в закінченнях із одним “е”: “глубже”, “раньше”. Слова “далѣе”, “болѣе”, “менѣе”, “ѕаранѣе” та “долѣе” мають скорочені форми, що переважно зустрічаються у віршах: “далѣ”, “болѣ”, “менѣ”, “ѕаранѣ” та “долѣ”

Та слова “они”, “оба” та “одни” у жіночому та середньому роді мають ять у всіх відмінках: “онѣ”, “однѣхъ”, “обѣихъ”, тощо.

Граматика
Хоча граматика відповідає стандартній граматиці російської мови, у розмовну мову (та відповідно приватні газети) все частіше проникають особливості місцевих діалектів російської мови, особливо з діалектів Американської губернії, що потихеньку стають "кодифікуючими діалектами".

Головні особливості цього є:
 * Присвійні займенники послідовно мають закінчення "-ой": и́хной, ево́ной, еѧ́ной.
 * Прислівники, що позначають місце послідовно мають закінчення "-ека": тамека, здесека, тутека.
 * Прикметники із закінченням "-нный" послідовно передаються як "-ной": деревѧной, постоѧной
 * Давальний (кому? чому?) та знахідний (кого? що?) зливаються в один відмінок: "Я грамматику научилсѧ" замість "Я грамматике научилсѧ".
 * Відсутня мутація приголосних при відмінювання дієслів "глядеть", "мочь".
 * Я гляду, ты глядишь, он/она/оно глядит, мы глядим, вы глядите, они глядѧт
 * Я могу, ты могиш, он/она/оно могет, мы могем, вы могете, они могут
 * Іменники третьої відміни відчуваються неприродними в живій розмові та перетворюються на першу відміну чоловічого чи жіночого роду. Останнє відбувається за допомогою закінчення -ка: "дочка", "тетрада" замість "дочь", "тетрадь"

Як правильно писати совітською російською
Совітський стандарт російської мови більш-менш відповідає російській мові нашого світу реформи 1918 року. Ці правила також розповсюджуються на російську латинку.

Системи письма
На 1930 рік, совітська література пишеться що кирилкою, що латинкою. Але латинка є престижною та нею пишуться усе "союзне" та "важливе".

Кирилка

 * Букви “З”, “Ф”, “Я”, "І" та "Ѣ" у всіх випадках замінені на “Ѕ”, “Ѳ”, “Ѧ”, "И" та "Е" відповідно.
 * Спроби заміни “ІО” на спеціальну букву не були сприйняті населенням. Диграф “ІО” вживається в усіх випадках. Якби Юнікод дозволяв, воно б також було не диграфом, а єдиним символом.
 * Буква “Ѵ” виключена з абетки.
 * Буква “Ъ” нормативно перестає вживатися в кінці слів після приголосних, та залишається лише як розділовий знак для відокремлення йотованих голосних букв від попередніх приголосних. Популярнішим, що правда є вжиток апострофа ("объект" проти "об’ект")
 * Диграфи “ЪІ” та “ЪИ” замінюються на єдиний символ "Ы".

Латинка

 * Голосні букви з діакритикою позначають "пом’якшені" йотовані голосні: /ʲa/, /ʲe/, /ʲu/, /ʲo/ (ь+а і т.д.). Йотовані ж (й+а) позначаються буквами "j"+голосна.
 * Буква "J" позначає як м'якшення, так і букву "Й". Причиною тому є те, що м’якість переважно позначається у приголосних, тоді як йот ставлять після голосних. Хоча виключення цьому є, це правило достатньо регулярне, аби вважатися нормативним та не потребувати відповідника "Ъ".
 * Якщо у слові йотована голосна стоїть перед пом’якшеною приголосною (счастье), то ми пишемо лише йотовану голосну (scastje)

Стилістичні відмінності

 * Усі назви важливих посад, роботи та подій принципово скорочуються в одне слово: "дарм" замість "действущаѧ армиѧ", "генсек" замість "генеральный секретарь", "ликбез" замість "ликвидациѧ безграмотности", “миннарпрос” замість “Мин. Нар. Пр.” (Міністерство Народної Просвіти).
 * У сучасному російському друку наприкінці заголовка вживання точки не прийнято. У петрівці ж прийнято: замість "Предисловие" треба писати "Предисловие."

Правильне написання закінчень

 * Складні прикметники зі сполучними о і е, що позначають відтінки кольорів пишуться без дефісу.
 * (срм) тёмно-красный, сине-зелёный — (петр) тıомнокрасный, синеѕелıоный.
 * Закінчення множини -ра заміняються на -ръı, -хи на -ха, -ты на -та
 * (срм) цехи — (петр) цеха.
 * (срм) торты - (петр) торта.
 * (срм) кондуктора, доктора, дома - (петр) кондукторы, докторы, домы.

Правильне написання слів

 * Замість "то есть" пишемо "то-есть".
 * Замість "адекватный, диета, леди, пенсне" пишемо "адэкватнъıй, диэта, лэди, пенснэ".
 * Замість "мэр" пишемо "мер".
 * Замість "бильярд" пишемо "биллиард".
 * Замість "вариант" пишемо "варьѧнт".
 * Замість "не хватает, за границей" пишемо "нехватает, ѕаграницей".
 * Замість "по-видимому, по-прежнему, по-пустому" пишемо "повидимому, попрежнему, попустому".
 * Замість "вовремя, вовсю, восвояси" пишемо "во-времѧ, во-всю, во-своѧси".
 * Замість "на днях" пишемо "на-днѧх".
 * Замість "бортмеханик" та "метрдотель" пишемо "борт-механик", "метр-д-отель".
 * Замість "панцирь, цинга, циновка, цирюльник" пишемо "панцырь, цынга, цыновка, цырюльник".
 * Замість "жёлудь, чёрт" пишемо "жолудь, чорт".
 * Замість "идти" пишемо "итти".
 * Замість "асбест" пишемо "аѕбест".
 * Замість "мотыга" пишемо "мотъика".
 * Замість "заведовать" пишемо "ѕаведывать".
 * Замість "танцевать, каравай, плавучий" пишемо "танцовать, коровай, пловучий".
 * Замість "снегирь" пишемо "снигирь".
 * Замість "констатировать" пишемо "константировать"
 * Замість "проблема" пишемо "промблема"
 * Деякі географічні назви пишуться через дефіз чи не так:
 * (срм) Чехословакия — (петр) Чехо-Словакиѧ.
 * (срм) Югославия — (петр) Юго-Славиѧ.
 * (срм) Нижневолжская область — (петр) Нижне-Волжскаѧ область.
 * (срм) Дальневосточная Республика — (петр) Дальне-Восточнаѧ Республика.
 * (срм) Каракалпакская АО — (петр) Кара-Калпакскаѧ АО.
 * (срм) Соединённые Штаты Америки — (петр) Северо-Американские Соединıонные Штаты

Словник та галерея
Словник російської мови/Russian Dictionary

Далі вам надається порівняння між трьома стилями російської, що існують.