Мови ССРР

{| cellspacing=5 width=100% English - Українська
 * align="left" valign="top" style="background:#efefff; padding:8px" colspan="4" width=100%|
 * align="left" valign="top" style="background:#FFFFFF; padding:8px" colspan="3" width=100%|
 * align="left" valign="top" style="background:#FFFFFF; padding:8px" colspan="3" width=100%|

Дана стаття покриває мови Союзу Соціалістичних Радянських Республік та мовну політику в цілому.

Мовна політика Російської Імперії в цілому завжди була русифікаторською, питання було лише в тім активно вони насаджували російську мову на свої колонії, чи пасивно. У випадку з європейськими колоніями (та особливо зі слов’янським населенням), Росія завжди обирала активну русифікацію, забороняючи будь-який вжиток мов поза усного. У випадку з азійськими колоніями, Росія завжди обирала пасивну русифікацію, дозволяючи вжиток, але принципово просуваючи образ російської мови як "міжнародної" чи "престижної".

Саме через це ідея розвитку будь-якої мови поза російської завжди вважалася відверто ліберальною, а подекуди навіть відверто "лівою" позицією, незалежно від того, що ще вони пропонували. Під час громадянської війни, що більшовики, що монархісти швидко усвідомили політичну потужність національного руху та намагалися використати його в своїх цілях. Саме тому, в Білій Росії меншини мають хоч якісь, але таки свободи використовувати власні мови. Червона ж Росія пішла далі, розробивши цілий комплекс ідей та проєктів, що загально ми називаємо "коренізацією"б але в ті часи ця політика звалася "націоналізацією", що ми й вживатимемо надалі.

Мета націоналізації ніби то завжди була однією та тією самою: забезпечити розвиток національної культури, та дотримання/підтримка її змінювалася ледь не щорічно. Коли Ленін досі сподівався на об’єднання з рештою європейських соціалістів, він в цілому мінімально підтримував ідею націоналізації, та коли ж він не зумів навіть дійти до Польщі, та ледве втримав позиції на Далекому Сході, питання націоналізації стало вже нагальнішим. Використовуючи теорію Йосифа Сталіна та за підтримки Зінов’єва, політика націоналізації набула вже відомих нам характеристик. Коли ж Зінов’єв посів посаду керівника ССРР, політика націоналізації лише посилилася, та її метою стало витіснення російської мови всюди поза її етнічних меж.

Звісно, це не відбувалося без спротиву як самих росіян, так і певних представників місцевої інтелігенції та влади, але подібний спротив швидко знищувався за допомогою війська та/чи спецслужб.

Радянські мови
Що було, а що не було "мовою" для радянських мовознавців дуже часто було предметом довгих наукових баталій, особливо в таких регіонах як Центральна Азія, де чимало "мов" різнилися між собою переважно за етнічно-класовим розділом, ніж суто мовознавчим. Додаткової головної болі також додавало те, що чимало з цих мов також були або ж неписемними або ж мали власні чи запропоновані місіонерами системи письма, та вони не були популярними чи використовувалися виключно місцевою шляхтою чи священниками, чи вживалися більш-менш масово, але не відповідали більшовицьким вимогам.

Через це, навіть зараз та навіть у нашому світі деякі мови, як от "таджицька", визнаються мовознавцями як діалект іншої мови (фарсі), що був створений та кодифікований радянськими вченими суто через політичні цілі. Чи є це правильним та/чи політично доречним - судіть самі.

Офіційно, в ССРР всі мови вважалися рівними згідно закону та повинні були постійно вживатися на території відповідних автономій чи республік. На ділі ж, в ССРР мови ділилися на три категорії:
 * Мова міжетнічного спілкування, що загалом обслуговувала потреби класу бюрократів, науковців та решти професій, що потребували міжнародного спілкування. У нашому світі це була російська, у світі Кайне Цайт, за цю роль борються есперанто та російська мова, але есперанто переможе.
 * Національні мови радянських республік. У нашому світі, та наразі в Кайне Цайті, крім де-юре рівного статусу законодавчо, їх можна побачити на гербі ССРР, а також на місцевих рублях. Ці мови є головними мовами відповідних республік, якими вони законодавчо зобов’язані вести усю внутрішню бюрократію. Успішність використання, що правда, різниться між різними республіками, та часто залежить від того, наскільки патріотично налаштованими вони є до власної мови.
 * Мови автономій знаходяться в цікавому законодавчому чистилищі. Формально, вони не мають того само рівня визнання та використання, що національні мови, та через те, що автономії рано чи пізно повинні стати національними республіками, у них відбувається доволі агресивне насадження цих мов. Часом ці мови навіть змушують вивчати примусом, що також впливає на сприйняття цих мов місцевим населенням.

Есперанто
Згідно зінов’євізму, однією з головних цілей ССРР як проєкту є створення наднаціонального союзу народів. Для того аби цей союз успішно працював, він потребує єдиної, стандартизованої мови бюрократії та політики - мови міжетнічного спілкування. У нашому світі такою мовою зрештою стала мова більшості - російська. У світі Кайне Цайту цією мовою зрештою стане "нейтральна" мова, що не належить жодному народові - есперанто.

Впровадження цієї мови розпочалося ще з 20 років, але остаточно ця мова затвердиться як головна мова бюрократії та науки ССРР десь у кінці 30-х років. Після цього, зі створенням та приєднанням нових республік, саме написи есперанто стануть головними та часом єдиними написами, що представляють Союз в повній мірі, що можна буде побачити на гербі. Далекосхідна Республіка піде ще далі, та стане другою виключно есперантомовною державою світу.

Знання есперанто стане ознакою "елітного класу" чиновників, бюрократів, науковців, військових та воно продовжить мати цей статус навіть після розвалу ССРР, де до "еліти" також приєднаються керівники великого бізнесу.

Перелік мов радянських республік та автономних республік
Далі йтиме перелік мов, що законодавчо визнається ССРР як "мови Радянського Союзу", тобто кодифіковані мови, що захищаються та викладаються на території ССРР у відповідних союзних республіках та автономіях. Наступні тексти стосуватимуться загалом ССРР як Кайне Цайту, так і Цайтенвенде, тому можливо деяка інформація буде спойлерами.

Варто також зауважити, тут будуть перелічені лише найбільші та загальні зміни порівняно з мовами нашого світу. Мови, що потребують більшого пояснення матимуть окремі статті. Для передачі решти ж достатньо буде знати якою системою письма вони користуються.

Російська мова
Російська мова, Система Яковлева

Як найбільша та найголовніша мова Імперії, російська мова була першою мовою, яку більшовики почали реформувати. Спочатку вони реформували петрівку та деякі елементи орфографії. Але це виявилося лише першою з великих реформ, що очікували радянську російську мову. Наступною буде перехід російської мови на латиницю системи Яковлева. Цей перехід розпочнеться як перехідний впродовж 1930-х років, де кирилиця та латиниця вважатимуться рівноправними, та остаточно закінчиться у 50-ті, коли тексти кирилицею заборонять законодавчо.

Після розвалу ССРР, Російська Республіка перейде знову на кирилицю радянського зразка та заборонить латинку.

Арранська мова
Нова Тюркська Абетка

Також відома як "північна азербайджанська", "радянська азербайджанська", радянськими мовознавцями на момент Кайне Цайту вона називається "тюркська мова Аррану", історично також вживалися назви типу "турецько-татарська мова".

Серед молодотурків та пантюркістів поширена назва "тюркска мова" (арр. Türk dili), та ця назва в цілому визнається ССРР також, хоча й зі скрипом. Назва ж "арранська" не визнається пантюркістами та молодотурками, оскільки вона цілеспрямовано не враховує азербайджанське населення Персії. Лише в 1940-х роках після Великої Чистки, влада СРРА визнала назву власної мови та держави як "Арран", але навіть після того дискусії щодо "паназербайджанства" таємно відбувалися серед арранської інтелігенції.

Якщо ССРР підкорить Персію, найвірогідніше, що це питання знову підійметься, оскільки влада Аррану не приховує свої територіальні претензії на всі азербайджанські території. Мова ця перейменується знову на "азербайджанську" чи "тюркську", та вживатиметься так надалі. Якщо ж ні, то вони й далі намагатимуться створити єдиний стандарт, але південними азербайджанцями він не буде сприйнятий.

Арранська мова історично використовувала арабицю, та й наразі південні азербайджанці пишуть нею, що правда вона не стандартизована. Наразі ж вона використовує латиницю стандарту Нової Тюркської Абетки.

Бухорі
Нова Тюркська Абетка

Також відомий як "єврейсько-бухарська мова" чи "єврейсько-таджицький діалект" таджицької мови. У світі Кайне Цайту, цей діалект є національною мовою БНРР. Він використовується у школах, ліцеях та місцевій бюрократії. Історично, бухорі використовувала єврейську писемність, та з націоналізацією, вони перейшли на латиницю стандарту Нової Тюркської Абетки.

На початок 1930-х років, бухорі трохи конкурує з їдишем у якості "загальноєврейської мови ССРР", та оскільки більшовики не сприймають євреїв за народ, ця проблема вирішиться сама собою, затвердивши бухорі як стандартну національну мову виключно для БНРР.

Після розвалу ССРР, бухарці можливо спробують повернутися до єврейської писемності через націоналістичні причини, та більш вірогідно, що далі релігійних текстів та уроків історії воно не зайде, та залишиться опцією для невеликої кількості ентузіастів.

Узбецька мова
Нова Тюркська Абетка

Історія створення узбецької мови складна та її діалектологія ще складніше, але в цілому вона мало чим різниться від узбецької нашої доби. До 1928 року вона послуговувалася арабицею, після 1928 - латинською абеткою стандарту Нової Тюркської Абетки.

Туркменська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія туркменської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Таджицька мова
Нова Тюркська Абетка

Історія таджицької мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Казахська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія казахської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Киргизька мова
Нова Тюркська Абетка

Історія киргизької мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Відповідно, варто пам’ятати, що арабиця вийшла із вжитку лише в 1930 році, та тільки в 1938 році латиниця почне працювати всюди. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Бурятська мова
На момент Кайне Цайту, бурятська мова відома як "бурято-монгольська" та тільки починає розвиватися. Лише в 1931 році нова латинка замінить монголицю, та буде дороблюватися аж до 1938 року.

Татарська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія татарської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Мова Німців Надволжя
Німецька мова, Єдина Германська Абетка

Мова німців Надволжя різниться від їхньої орфографії. Розмовно вони використовують гесенський та пфальцький діалекти німецької мови, але пишуть вони стандартною німецькою того часу, що також включає в себе німецьку латиницю.

Лише в 1940-50 роках відбудеться розробка та заміна цього письма на латинку системи Єдиної Германської Абетки через бажання ССРР відмежуватися від Німеччини та того, що там відбувалося політично.

Чувашська мова
Нова Тюркська Абетка

На відміну від більшості тюркських мов, чувашська мова мала доволі сталу та розвинуту культуру кириличної писемності, яку їм розробили православні місіонери, та якою у нашому світі вони користуються і сьогодні. Та цим незадоволена чувашська інтелігенція, що в свою чергу спричинило місцеву азбучну війну, що теж точиться і сьогодні.

У світі Кайне Цайту, ССРР нав’язав їм латинку на основі Нової Тюркської Абетки, якій вони чинили спротив аж до 1960-х років.

Після розвалу ССРР, Чувашська Республіка повернула назад кирилицю за системою Ніколая Ашмаріна, ставши першою тюркською державою, що повернулася назад до кирилиці після розвалу Союзу. Але навіть після цього азбучна війна продовжується між прихильниками латиниці, кирилиці та маргінальними прихильниками болгарських рун.

Карельська мова
Єдина Уральська Абетка

Історія карельської мови це історія боротьби між нею та фінською мовою за титул "головної" мови Карельської АССР. Спочатку перемогла саме фінська мова, адже комуністичні фіни та фінські емігранти з Північної Америки виступали саме за фінську мову та фінізацію місцевого населення.

Але в 1930-х роках більшість профінських політиків держави було звинувачено в буржуазному націоналізмі та знято з посади. Їхнє місце посіли карельські інтелігенти з Твері, що в свою чергу почали розробку та стандартизацію карельської мови на основі карельського та тверського карельського діалектів як "найчистіших" представників мови. Розвиток та впровадження цієї мови тривали аж до 1970 років.

Карельська мова 1930 року немає стандартизованого письма, натомість всі діалекти, та подекуди окремі письменники та журнали, використовують власну систему на основі кирилиці чи латиниці. З 1930 року, стандартною системою письма буде оголошено латиницю тверської карельської, на основі Нової Тюркської Абетки, та ця система стане основою для Єдиної Уральської Абетки.

Після розвалу ССРР, серед карельських націоналістів з’являться прихильники кирилиці як "історично православної абетки карельського народу" та "опозиції фінському шовінізмові", але подібна позиція є більш-менш маргінальною.

Якутська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія якутської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями. Пропонована реформа 1936 року відбудеться.

Башкірська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія башкірської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. На момент 1929 року, дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки та арабицю. Позбудеться арабиці вона лише в 1930 році.

Вотська мова
Єдина Уральська Абетка

Вотська мова, у нашому світі зветься удмуртською та вона отримає цю назву в Кайне Цайті лише в 1932 році. Завдяки православним місіонерам, удмуртська мова традиційно використовувала кириличну писемність, та у нашому світі вона по суті використовує її і досі.

У світі ж Кайне Цайту, проєкт латинської графіки для вотської мови був вперше запропонований у 1928 році. Цей проєкт був пізніше долучений до проєкту єдиного удмурто-комі латинського стандарту, який потім став основою для Єдиної Уральської Абетки. У результаті цього, латинку для удмуртської мови остаточно затвердили лише в 1939 році. Місцеве населення та влада були проти цієї реформи та імплементували її остаточно лише в 1965 році.

Після розпаду СРСР, удмурти повернуть собі кирилицю стандарту «Удмурт кылрадъян», та латинка досі залишиться як транслітераційна система.

Марійська мова
Єдина Уральська Абетка

Завдяки православним місіонерам, марійська мова традиційно використовувала кириличну писемність, та у нашому світі вона по суті використовує її і досі.

Марійська мова має два літературні стандарти, що розвивалися більш-менш разом: східна марійська, традиційно відома в російському мовознавстві як лугомарійська мова та західна марійська, традиційно відома в російському мовознавстві як гірськомарійська мова.

Подібне розділення існує через потужний автономістський рух західних марійців, який розпочався з 1920-х років, існує в нашому світі досі, та через який наша марійська мова й розділена на два офіційні стандарти конституційно.

Проєкти латинської системи письма для марійської мови пропонувалися з 1920 року, та жодна з них не набула ні популярності, ні поширення. Остаточно на латинку марійців перевели аж у 1950 році, використовуючи латинку на основі Єдиного Уральського стандарту, але ця писемність не прижилася серед народу. Великою причиною цьому було також те, що радянська система освіти визнавала лише єдиний стандарт марійської мови, вважаючи східну та західну мовну традицію діалектичними.

Після розпаду СРСР, марійці повернуть собі кирилицю, та розділять мову (а можливо і державу) на два традиційні стандарти.

Каракалпакська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія каракалпакської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. На момент 1929 року, дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки та арабицю. Позбудеться арабиці вона лише в 1930 році.

Сибірська мова
Сибірська мова, Система Яковлева

До 1935 року, сибірська мова матиме паралельну назву "чалдонська мова". На момент 1929 року, сибірська мова знаходиться в процесі кодифікації, що закінчиться в 1940 році. Вона послуговується радянським стандартом петрівки, та невдовзі його замінять латинкою стандарту Яковлева.

Після розпаду СРСР, сибірська мова використовуватиме два стандарти письма: латинка Яковлева як основна система, та сибірський стандарт кирилиці, як друга офіційна система письма.

Ойротська мова
Нова Тюркська Абетка

Ойротська мова, у нашому світі зветься алтайською та вона отримає цю назву в Кайне Цайті лише в 1940-х роках. Поза цього, історія ойратсько-алтайської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. Дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки з певними місцевими відмінностями.

Хакаська мова
Нова Тюркська Абетка

Історія хакаської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. На момент 1929 року, дана мова використовує латинку стандарту Нової Тюркської Абетки та кирилицю. Позбудеться кирилиці вона лише в 1930 році.

Мови комі
Мова комі, Єдина Уральська Абетка

У світі Кайне Цайту, основною системою писемності мов комі (комі-зирян та комі-пермяків) був анбур, який був витіснений кирилицею в 1800-х роках. На момент 1929 року, обидві мови використовують кириличну систему Молодцова, яка заміниться власною латинською писемністю в 1931 році, що в 1950 зміниться на стандарт Єдиної Уральської Абетки.

Після розпаду СРСР, Комі продовжать використовувати латинку, але відродження націоналізму серед Комі також дасть поштовх як для відродження анбуру як "традиційної системи письма", так і для повернення системи Молодцова як "правильного стандарту до більшовиків".

Ненецька мова
Єдина Уральська Абетка

Історія ненецької мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. На момент 1929 року, дана мова не має устаткованої писемної традиції. Вона перейде на латинку Нового Тюркського стандарту в 1931 році.

Евенська мова
Єдина Північна Абетка

Історія евенської мови Кайне Цайту не відрізняється від історії в нашому світі. На момент 1929 року, дана мова не має устаткованої писемної традиції. Вона перейде на латинку Єдиного Північного стандарту в 1931 році.