Погоня

«Погоня» — пісня кривицького мовою на однойменний вірш Максіма Багдановіча (1891—1917), присвячена державному гербу Великого князівства Литовського і Кривії. Була затверджена як гімн Серединної Литви у 1921 році.

Написання
Під час Першої світової війни, в жовтні 1916 року, після закінчення Ярославського Демидівського ліцею, Максім Багдановіч приїхав до прифронтового Мінська, де влаштувався секретарем у Мінське відділення «Кривицького товариства допомоги потерпілим від війни». На час свого останнього приїзду до Мінська (жовтень 1916 — лютий 1917) Максим Богданович жив на квартирі Змітрака Бядулі на Малагеоргіївській вулиці, 12. За свідченням А. Смоліча, вперше вірш був прочитаний поетом у Мінському народному домі «Кривицька хата» наприкінці 1916 року, існує підозра, що в Мінську він його й написав, разом з іншим відомим віршем «Страцім-лебедзь». Невдовзі він помер від туберкульозу.

Посмертно, "Пагоня" була опублікована в газеті «Вольная Кривія» № 32, 30 листопада 1917 року. З тих пір, вірш набув популярності на території Західної Кривії, де його почали співати під мелодію Марсельєзи. Саме через цю популярність Сейм Центральної Литви згодом і прийняв її у якості офіційного гімну в 1921 році, після серйозної конкуренції із польскою піснею "Клятва".

У 1929 році Мікола Щаглов-Куліковіч записав музику у форматі народного гімну для пісні на замовлення Сейму.

Зміст
У вірші йдеться про історію міці Великого князівства Литовського, його герба «Погоня» та Гострої Брами у Вільнюсі, столиці цієї середньовічної держави. Через образ і мотив давньолитовської Пагоні поет розглядає суперечливе сьогодення і непевне майбутнє Кривії під час Першої світової війни, особливо зважаючи на конфлікт з "Білоруссю" - запропонованою радянською альтернативною Кривії. Це вірш-роздум, якому властиві елементи публіцистичності: звернення ліричного героя до «Пагоні», Батьківщини, ворогів, що зреклися її на користь більшовиків, тощо.

Література

 * | Belarusian state symbols

Посилання

 * | Ланка на нашу пісню, канал БЕЛАРУСЬ БУДУЩЕГО