Далеко-Східна Республіка

Далекосхідна Республіка (рос. Дальне-Восточнаѧ Республика) — соціалістична директорна держава, яка займає більшість території російського Далекого Сходу. Межує з РСФРР на заході, та Приморською губернією Російської Держави на заході. Відносини ДВР та губернією суперечливі, адже формально ДСР підтримує загальну політику ССРР по не визнанню Російської Держави за легітимну країну.

Історія
Створення Далекосхідної Республіки у якості буферу проти союзних біло-японсько-канадійських військ була запропонована у січні 1920 року представниками місцевого есеро-меншевитського Політцентру, до якого згодом долучилися інші регіональні керівники лівого напрямку. 6 квітня 1920 року, ДСР було офіційно проголошено, із столицею в Верхоудинську (сучасний Улан-Уде). З часом більшовики Москви одобрили таку пропозицію, але на своїх умовах: замість запропонованої Політцентром коаліції лівих партій, ДСР перетворилася на однопартійну країну підпорядковану більшовикам, а місцеві війська увійшли в склад Червоної Армії. Тим не менш, існування Далекосхідної Республіки допомогло стабілізувати кордони між РД, Японією та майбутнім ССРР, та вона неофіційно стала плацдармом для тестування економічної політики, що в майбутньому стане відомою як НЕП. Також саме війська ДСР підтримували стабільність на далекосхідному регіоні та не один раз допомагали Червоній Армії придушувати повстання та влаштовувати контратаки.

У квітні 1921 року копіюючи політику коренізації РСФРР, Далекосхідна Республіка створює Бурят-Монгольську Автономну Область, що територіально знаходиться поруч з російською Монголо-Бурятською АСРР. З території оголошеною БМАО масово виселяються представники інших народностей, включно з росіянами. У 1923 році БМАО була об’єднана З МБАСРР у нову автономну республіку під назвою “Бурят-Монгольська Автономна Соціалістична Радянська Республіка”.

У квітні 1925 року, за особистим дорученням генерального секретарю ССРР, Далекосхідна Республіка отримує у власне розпорядження територію Камчатської Губернії з ціллю перетворити її на буферну зону проти білої Російської Америки та розробці промислової риболовлі на території.

У 1929 році, ДСР розпочали підсилювати власні кордони між Китаєм та Монголією.

Мова
Мови ССРР

Офіційними мовами в ДСР є есперанто та російська мова. Хоча російська наразі є мовою більшості населення та адміністрації, вона поступово витісняється есперанто. Це частково пропагується місцевою владою задля досягнення незалежності від РСФРР.

Поза неї, на території ДСР також використовується бурятська та евенкські мови.

Сучасність
Порівняно з РСФРР, Далекосхідна Республіка відчувається набагато вільнішою. Хоча зміни до НЕП та колективізація прийшли й до неї, більшість так званих “корінних промисловостей” (переважно розведення оленів та хутровий промисел) були приватними, або ж тільки починали колективізуватися та конкурували з приватними особами. ДСР також має м’якше релігійне законодавство порівняно з РСФРР: замість боротьби з релігією, акцент був наголошений на її модернізацію та “тренування лояльності до компартії” серед лідерів місцевих релігій. Тим не менш, будучи буфером (та авангардом) між ССРР та кількома ворожими державами, ДСР знаходиться у стані постійної бойової готовності, з найдосвідченішими військами ССРР. Відповідно цензура ДСР вважається набагато сильнішою за решту союзних республік.